NÕIUTUD POISS
Selma Lagerlöfi "Nils Holgerssoni imeline teekond läbi Rootsi"
Ühes väikeses Rootsi külakeses elas poiss nimega Nils.
Ja kord, kui Nilsi vanemaid polnud kodus, juhtus temaga erakordne lugu. See oli nii...
Oi, mida ma tegin?
Nils on töökas tubli mees, tubli mees, tubli mees, õppida tunde püüab nii hoolikalt.
Ent kui istub, õpik ees, õpik ees, õpik ees, midagi kindlasti juhtub naljakat.
Lendab kärbes mööda seal või on söögiisu peal,
midagi kusagilt ilmub lõbusat.
Haigutus veab viltu suu, kärbsejaht on nurjunud -
midagi kindlasti juhtub naljakat.
Nii, ahaa!
Küsimus: kui palju seeni tõi poiss?
Kes sina oled? Gnoom?
Jah. - Gnoom!
Kas on tõsi, et te, gnoomid, suudate kõike?
Aardeid leida, ja et lilled talvel lume peal õitseksid?
Me suudame kõike. - Aga kas sa saad lahendada minu eest ülesande?
Saan, ainult tõsta kaas üles. - Ahaa! Kõigepealt lahenda ülesanne!
Oi, Nils, see saab lahendatud.
Ülesanne nr 5. Vastus: 10 - 3 = 7. Seitse seent.
Ah, millega sa hakkama said, gnoom?! Õpetaja näeb kohe, et mina pole seda kirjutanud.
Nüüd tuleb leht välja rebida. - Oota, Nils, kohe on kõik korras!
Noh, kas nüüd on hästi? - Suurepärane!
Miks sa siis kaant ei ava? - Vaata, kui kaval sa oled.
Ei! Alguseks teed sa mulle...
Kuula, Nils! Lase mind lahti, ma teen kõik, mis sa soovid.
Aga kas sa tõesti suudad mistahes imet korda saata? - Suudan.
Kas saad teha, et ma oleksin nagu sina? - Saan, aga kõigepealt lase mind lahti.
Aga sa ei peta? - Gnoomid ei valeta mitte kunagi.
Abes, fabes, kartofljabes.
Noh, Nils Holgersson,
nüüd oled sa samasugune nagu mina. Kena olemist!
Kuhu te, kuhu te lähete? Oota!
Aga kuidas imesid teha?
Varblane, kas sa nägid gnoomi?
Teda ma näen! Hei, haned! Vaadake õige Nilsi! Vaadake Nilsi!
Tore! Tore! Paras sulle! - Pange nokad kinni, hulgused!
Lennake koos meiega põhja, Lapimaale!
Hulluks läksite? Teete rumaluse!
Te pole hulkurid, te olete auväärsed koduhaned.
Meil on siingi hea! - Oodake, ma lendan teiega kaasa.
Aga see on ju Martin - ema parim hani!
Pea kinni, Martin, oota!
Martin! Martin!
Aitab küll lendamisest. Pööra koju tagasi!
Tasa, või viskan su seljast maha!
Akka Kebnekajse! Akka Kebnekajse! Valge jääb maha.
Akka Kebnekajse! Valge laskub alla.
Martin, Martin, mis sinuga on?
Vett! - Vesi on siinsamas, vaid mõne sammu kaugusel.
Kui hea, me veel lendame sinuga, Nils!
Nils, mis sinuga on?
Ära väsisin. - On sul halb, Nils?
Midagi pole halvasti, ma lihtsalt kaotasin hetkeks teadvuse.
Ööseks laskusid haned jääle.
Aga see valge kukkus kindlasti surnuks.
Mine nüüd, kukkus! Pööras lihtsalt koju tagasi.
Magama, haned, magama.
Vaadake, see on kotkas. - Rumalus, kotkad öösel ei lenda.
See on öökull. - Võimalik.
Aga tavaliselt lendavad öökullid madalamalt.
See on Valge, see on meie Valge! - Väga julge hani.
Austatud Akka Kebnekajse!
Palun alandlikult võtta mind teie parve.
See on suur au, kuid sa oled selle ära teeninud.
Aga mille sa siia tassisid? - See on minu sõber.
See on ju poisike! - Aga väga väike.
Ka väga väikesest poisist võib oodata väga suuri ebameeldivusi.
Lubage tal jääda, kasvõi üheks ööks. Tal on väga paha olla.
Hea küll, las jääb. Kuid homme hommikul peab ta parve juurest lahkuma.
Hädaoht!
Kasi minema, ma sulle näitan! Lase hani lahti!
Rebaselott, õelusekott!
Kui õelusest sa lõhki lähed, tule mulle külla väheks.
Ma keedan sinust suppi.
Sa oled esimene poiss, kes on meile head teinud.
Ma luban sul jääda parve ja lennata meiega Lapimaale.
Üha kaugemale kodust lendas Nils.
Eh, saaks praegu kuidagi koju, ema juurde.
Aga siin - kes su eest hoolitseb?
Kust sa pähkleid leidsid? - Mulle andis need orav Sirle.
Aga kas sa tänasid oravat?
Unustasin. - Milline ebaviisakas sa oled, Martin!
Kuhu sa lähed? - Metsa, oravat tänama.
Ütle nüüd - ebaviisakas! Aga mis sa ise oled?!
Oravale aitäh, aga mulle?
Mina raban tema jaoks, ja tuleb välja - olen ebaviisakas!
Aga tema on hea!
Kirle, Kirle, Kirle!
Öelge, väikesed, kas te olete orav Sirle lapsed?
Kirle kukkus! - Kirle kukkus!
Me kukume ka. - Me saame samuti hukka. Ema, ema, tule siia!
Kes teil seal kukkus? - Kirle kukkus, Kirle.
Ta ronis Girlele selga, aga Dirle tõukas Girlet ja Kirle kukkus.
Teda hammustab madu! Kull nokib! Kärp sööb ära!
Hea küll, peitke end õõnsusesse, ma lähen otsin teie Kirle ülesse.
Siin sa oledki. Hüppa mu õlale. - Ma kardan, ma kukun.
Sa korra juba kukkusid. - Tõsi. - Roni ruttu!
Röövimine päise päeva ajal! Orav Sirlelt rööviti lapsuke!
Õnnetu ema!
Õnnetu ema, õnnetu ema!
Kus on Kirle?
Võtke vastu oma Kirle.
Väikemehe kangelastegu! Poiss päästab oravapoja!
Õnnelik ema kallistab oma lapsukest!
Nüüd närvitse tema pärast, muretse.
Sulle öeldakse - ebaviisakas, ei tänanud oravat.
Õige tal seda tänu vaja on!
Aitäh, Nils, aitäh!
Pea meeles, kui sul peaks abi vaja olema... - Mind ei saa keegi aidata peale gnoomi.
Millisest gnoomist sa räägid? Siin lähedal tammesalus elab gnoom Bebelius.
Milline ta on? - Vana, umbes sinu kasvu.
Jalas saapad hõbedaste pannaldega? - Jah. - See on tema.
Proua Sirle, see on tema!
Kuidas ma saan tammesallu? - Otse, Nils, kogu aeg otse.
Nägemiseni, Nils, soovin sulle edu!
Ei saa, ei saa, tirlim-bom-bom, sa arvata ei oska,
kuhu läheb targim gnoom? Kuid ujuma on teel ta.
Tirlim-bobo-bom, tirlim-bom-bom, kuid ujuma on teel ta.
Tirlim-bom-bom, tirlim-bom-bom, kuid ujuma on teel ta.
Tirlim-bom-bom, tirlim-bom-bom,
valmis ujumiseks on ta.
Jah, kuidas sa teda leiad?!
Uh, kui hea!
Uh, kui vahva!
Uh, kui hea!
Uh, kui vahva!
Uh, kui hea!
Uh, kui vahva!
Härra gnoom, vabandage! Ma kunagi, mitte kunagi enam ei tee.
Olen sulle ammu andeks andnud, poiss, aga näed, asi on nii,
et ma tookord õelusest nõidusin sind nii hästi, et nüüd enam tagasi nõiduda ei saa.
Ja ma jään igaveseks väikeseks? - No miks siis igaveseks?
Kunagi... - Aga kunas siis, härra gnoom?
Kui üks üheksa auguga pulgake hävitab kogu armee,
kui kuningas paljastab pea, aga sina jätad mütsi pähe,
kui...
Noh, aga kolmanda tingimuse saad teada siis, kui kaks esimest on täidetud.
Ja palun ärge lohutage mind! Metsas sõi keegi ta ära,
ja minu süü tõttu. Minu ebaviisakuse pärast.
Martin, kuhu sa lähed? - Metsa, et leida Nilsi kondikesedki.
Pea kinni, Martin, Nilsi kondikesed tulid ise sinu juurde.
Keegi lendab siia.
See on kurg Ermenrich, Glimmingehusi lossi kõige vanem elanik.
Rõõm teid näha, hr Ermenrich!
Proua Kebnekajse, kohutav õnnetus on tabanud meid kõiki lossi elanikke.
Lõputud hordid halle rotte on lossi ümber piiranud.
Vaene proua Ermenrich! Minu vaesed, vaesed lapsukesed!
Praegu pole aeg pisarateks, hr Ermenrich. Ei tohi kaotada ühtki minutit.
Ega te ometi kavatse astuda võitlusse hallide rottidega?
Ei, aga ma kuulsin juba oma vanaemalt, et lossis on varjul üks vana raamat.
Täiesti õige. - Selles on kindlasti öeldud, kuidas vabaneda rottidest.
Täiesti õige!
Kas te tahate tõesti öelda, et teie parves on kirjaoskajaid hanesid?!
Täiesti õige.
Üldse mitte kirjaoskajad haned, kuid on.
"Kümmetuhat soovitust ja õpetust igaks elujuhtumiks, koma."
Koma.
"Aga ka lühike kokkuvõte maagia põhialustest
ja võimalike vormide määratlemisest.
Sisukord. Kuidas ära tunda tõde?"
See pole huvitav, edasi!
"Millise tähe all tuleks sündida, et allutada kogu maailm?"
Jama!
"Kuidas soolata seeni?" - Sellega pole meil asja, edasi!
"Kuidas vabaneda rottidest ja hiirtest? Lehekülg 101!"
Stopp!
"Kuidas vabaneda rottidest ja hiirtest?" - Kas seal on öeldud "hiirtest"?
Ja hiirtest. - Kuid meie oleme ju lendajad!
Kui maja ohustavad rotid, on hiirtel parem vaikida.
Loe edasi, Nils. - "Võimalus nr 1.
Et korraga ja alatiseks vabaneda rottidest ja hiirtest,
on parim moodus muretseda noor terve kass."
Kass? See kägistaks kõik meie tibud ära!
Siin - võimalus nr 3!
"Rottide ja hiirte minema ajamine võluflöödi abil."
Just seda on meile vaja!
"Kõigepealt tuleb valmistada võluflööt antud joonise järgi."
Rotid hõivasid keldri!
Minu hallid sõdalased! Ma tõin teid siia ja viin teid edasi!
Saime oma valdusesse Glimmengehusi lossi keldrid,
omandasime vilja, millest jätkub meile kogu eluks.
Aga seda on vähe! Kogu loss peab kuuluma meile!
Aga peamine - rebime tükkideks nahkhiired, need haledad reeturid,
kel jätkub häbematust nimetada ennast hiirteks. Me...
Viskuge talle peale! Rebige ta tükkideks!
Möödusid veel mõned päevad.
Üks, kaks, kolm, neli, viis, kuus, seitse, kaheksa, üheksa.
Algas vihmasadu. Parvel tuli ööbida linna raekoja katusel.
Martin, kas sa magad? - Magan, maga sinagi.
Oota magamisega, Martin. Kuula, mis ma sulle räägin.
Mille pärast peaks gnoom mind petma? Mis sa arvad? - Arvan, et on vaja magada.
Oota, Martin, aga ta ju ütles:
"Kui üks üheksa auguga pulgake hävitab kogu armee."
Aga mitu auku ma puurisin vilesse? Kas ütlen?
Täpselt üheksa!
Miks sa arvad, et kui kuningas paljastab pea, ei saa mina jätta mütsi pähe?
See on isegi väga lihtne.
Hei! Pronksist hernehirmutis!
Mis sa siin niisama passid? Parem jalutaksid pisut.
Sirutaksid jalgu. Vaikid? Noh, vaiki pealegi. Kena siiajäämist!
Hei, Martin!
Martin!
Pronksist, aga on ebausklik!
TRAHTER PUUST POOTSMAN
Kes sa oled?
Rozenbaum, teie kõrgeausus!
Endine vanempootsman teie kõrgeaususe laevastikus. Kangelaslikult hukkunud lahingus.
Hiljem puust välja lõigatud ja pandud siia ilu jaoks.
Sa oled vapper sõdur, Rozenbaum. - Kuninga teenimiseks valmis!
Aga see on ju kuningas! Aga mina nimetasin teda hernehirmutiseks.
Kuule, Rozenbaum, kas siit ei jooksnud mööda poisike?
Väike nagu varblane ja häbematu nagu ahv. - Just nii, teie kõrgeausus, jooksis mööda.
Kas tõesti annab välja? Olen kadunud.
Kus poiss on?
Julgen ette kanda, ta jooksis vana laevatehase poole.
Sa aitad mul ta üles otsida, Rozenbaum. Ei tohi minutitki kaotada.
Täpselt kell 3 pean seisma oma pjedestaalil. Lähme!
Kõige ustavamalt palun luba jääda oma kohale.
Olen vana ja ei kannata enam liikumist.
Milline jamps!
Sa oled veel kõva vanamees, Rozenbaum. Lähme!
Rozenbaum, kas tunned ära selle laeva? Vaata!
Veel praegugi on näha, et see oli kuninglik fregatt.
Aga mäletad, Rozenbaum, kui vahvalt kõmistasid kahurid, kui ma tekile astusin?
Anname siis viimset au möödunud hiilgusele. Hurraa!
Hurraa! - Hurraa!
Rozenbaum, vaata, seal ta on! - Kes?
Poisike. - No ja mis siis?
Te ei saa mulle midagi teha, sest juba kolme minuti pärast on kell 3.
Kiirustage!
Ja kui te teelt jookseb jälle üle must kass, ärge ehmuge, teie kõrgeausus!
Rozenbaum! Näete, mis juhtus!
Kuningas paljastas pea, aga mina jätsin mütsi pähe.
Just nii juhtuski, Martin,
et kui kuningas paljastas pea, oli minul müts peas.
Ja miks ei öelnud see gnoom kolmandat tingimust?
Ehk on pääsemine otse mu nina all, tee vaid ära ja nõidusel on lõpp.
Jäta kurvastamine. Elame-näeme.
Edasi lendasid haned ilma mingite seiklusteta. Samuti ei juhtunud Lapimaal midagi erilist.
Esimeste külmadega juhtis Akka Kebnekajse parve tagasiteele.
Noh, Nils, hüvasti!
Küll su vanemad rõõmustavad. - Ei, proua Kebnekajse, nad ei rõõmusta.
Sellisena ma koju tagasi ei pöördu. Ma lendan koos teiega lõunasse.
Õigus, Nils, jää meiega.
Mina lendan korraks koju, vaatan, kuidas seal on ja siis räägin sulle.
Ainult tule ruttu tagasi.
Härra gnoom! - Tervist, Nils!
On tulnud aeg anda sulle teada kolmas, viimane tingimus.
Sa saad jälle suureks, kui lõunalauas
serveeritakse kapsaste ja õuntega sinu kõige lähemat sõpra.
Ei! Ei, ei, ma ei taha!
Martin tuli tagasi.
Martin, kus sa olid? Kas tõesti Lapimaal?
Lapimaa - see pole midagi!
Kui te oleksite näinud, kuidas me Nilsiga uputasime ära terve armee rotte!
Ja kuidas rebasega hakkama saime!
Vahele jäid, kullake. Nüüd ei lenda sa enam kuhugi.
Martin! Martin! - Ma olen siin. - Kohe lasen su vabaks.
Martin! Sind ähvardab oht, lenda kiiresti ära, lenda kiiresti!
Mida sa tegid, Nils? - Lasksin Martini vabaks.
Kas sa ei saanud aru, mida ma sulle ütlesin? - Just nimelt et sain aru.
Parem jään ma kogu eluks väikeseks... - Sa ei jää väikeseks, Nils.
Sa käitusid õigesti, ohverdasid ennast sõbra pärast.
Ja tasuks annan ma sulle tagasi su endise väljanägemise.
Abes, fabes, kartofljabes!
Näed, Martin tuli tagasi, aga Nilsi...
Ei, Holger. Me ei näe oma poissi enam kunagi.
Jutustas Pastella